Provo kelio apdovanojimas: Emma Hernandez, Wasatch pradinės mokyklos mokytoja
rugsėjo 10 d., 2024 m.
"Ji visada ateina pozityvi ir laiminga", - sakė Noelle Lewis, Emmos Hernandez kandidatė...
Sveiki atvykę į šios savaitės Provo miesto mokyklų rajono podkasto "Kas vyksta su "Sup" epizodą. Esu kuratorė Wendy Dau ir labai džiaugiuosi šios savaitės podkastu. Kalbėsiuosi su Carrie Rawlins, kuri šiuo metu yra Timpanogos pradinės mokyklos direktorė. Ji kalbėsis su mumis apie tai, ką reiškia būti I antraštinės dalies mokykloje, ir užuot galvoję, kad joje yra daug iššūkių, mes iš tikrųjų ieškosime visų galimybių, kurias suteikia buvimas I antraštinės dalies mokykloje.
Tačiau pirmiausia atliksime atnaujinimus.
Wendy: Šiandien čia esu kartu su Carrie Rawlins, Timpanogos pradinės mokyklos direktore. Sveiki atvykę į mūsų programą.
Carrie: Labai ačiū, Wendy. Smagu būti čia.
Wendy: Papasakokite šiek tiek apie save. Kiek laiko dirbate Timpanogos pradinės mokyklos direktore? Kaip pradėjote dirbti švietimo srityje? Paprasčiausiai papasakokite mums apie savo kelionę.
Carrie: Tai gali užtrukti visą mūsų laiką. Taigi tapau pedagoge, nes vaikystėje man trūko pertraukų, ir man buvo įdomu, kokios būtų pertraukos. Direktore tapau todėl, kad didžiąją savo mokymosi dalį praleidau direktoriaus kabinete, todėl direktoriaus kabinete jaučiuosi tikrai gerai. Tačiau man teko atlikti įvairių užduočių. Pradėjau dirbti mokytoju, mokytoju Vestridžo pradinėje mokykloje ir ilgai ten mokytojavau. Įgijau konsultavimo psichologijos magistro laipsnį.
Wendy:
Carrie: Grįžau mokytojauti į Vestridžą. Buvau mokymų vadovė rajono biure. Tuo metu įgijau vadovės laipsnį ir vienerius metus buvau Timpanogos koordinatorė, o paskui 10 metų dirbau direktore, taigi Timpanogos dirbau 11 metų.
Wendy:
Carrie: Taip, atrodo, kad tai buvo vakar.
Wendy: Žinau. Laikas bėga taip greitai, tiesa? Teisingai. Papasakokite mums šiek tiek apie Timpanogos pradinę mokyklą. Mane labai sužavėjo pristatymas, kurį pateikėte mūsų tarybos posėdyje, bet aš tikrai norėjau tai išsamiau aptarti ir duoti jums šiek tiek laiko, kad galėtumėte mums šiek tiek atskleisti Timpanogos asmenybę ir tai, kodėl ji tokia unikali, o paskui mes tai susiesime su tuo, ką reiškia būti I-ojo lygio mokykla.
Carrie: Žinoma. Taigi, konkrečiai Timpanogos, daugiau nei pusė mūsų gyventojų yra iš angliškai nekalbančių šeimų.
Wendy:
Carrie: 46%, taigi šiek tiek mažiau nei pusė vis dar laikomi besimokančiais anglų kalbos kaip antrosios. Taigi, jie vis dar mokosi. Jų kelionė mokantis anglų kalbos. Be to, apie 56 proc. mūsų mokinių kasdien gauna nemokamus pusryčius ir pietus. Turime ir rizikos grupės mokinių, t. y. nemaža dalis mūsų mokinių jau patyrė daug neigiamų vaikystės
Wendy: Patirtis.
Carrie: Ačiū. Negalėjau prisiminti, ką reiškia raidė E. Negalėjau prisiminti, kaip staiga tai tiesiog išėjo iš galvos. Taigi jie jau yra patyrę tų neigiamų vaikystės išgyvenimų, kurių dauguma žmonių augdami patiria vieną ar du, o dauguma mokinių, bent jau nemaža dalis Timpanogos mokinių, jau turi kokius keturis ar penkis. Jie patyrė daug netekčių, daug širdies skausmo. Jie ateina į Timpanogos, jau net būdami darželinukai, turėdami šių mokymosi kliūčių, ir jūs nemanytumėte, kad darželinukas gali būti labai atsilikęs, bet, palyginti su savo bendraamžiais kitose mokyklose, jie, atėję į mūsų mokyklą, jau yra neįtikėtinai atsilikę.
Taigi tai kelia daugybę problemų, susijusių su jų socialine, emocine ir akademine gerove. Būtent. Todėl daug pastangų skyrėme sistemų kūrimui, kad palaikytume Maslow poreikių hierarchiją, kurioje pirmasis poreikis yra fizinis. Žinote, ar jiems viskas gerai fiziškai?
Žinau, kad Marša dalyvavo podkaste, bet mes turime socialinį darbuotoją, šeimos advokatą, kuris padeda su viskuo, ko reikia šeimai. Parūpiname jiems lovų, patalynės, drabužių, avalynės, maisto, higienos reikmenų, visko, ko tik šioms šeimoms reikia. Taip pat kas savaitę išdalijame daugiau nei šimtą maišelių maisto studentams savaitgaliams, kad jie turėtų ką valgyti savaitgalį.
Mokykloje nuolat turime užkandžių ir maisto, nes, žinote, atėję į mokyklą, jie gali gauti nemokamus pusryčius, bet tai gali nepadėti jiems išalkti iki savaitgalio ar pan.
Wendy: Papasakokite mums šiek tiek apie tai, ką reiškia būti I antraštinės dalies mokykla. Žmonės nuolat girdi šią frazę. O, tai yra I antraštinės dalies mokykla. Provo miesto mokyklų rajone yra septynios I antraštinės dalies mokyklos. Ką tai iš tikrųjų reiškia ir kaip tai nustatoma?
Carrie: Taip. Taigi I antraštinės dalies mokykla nustatoma pagal šiuos rizikos veiksnius, tiesa? Kiek mokinių valgo nemokamus pietus? Kiek mokinių gauna sumažintus pietus? Koks yra kartų skurdas? Koks yra nuolatinis skurdas? Kiek yra daugiakalbių besimokančiųjų? Visi šie dalykai. Bet, bet, bet, bet 1 antraštinės dalies statusui gauti, jis iš tikrųjų žiūri tik į skurdą, kaip į pagrindinį kriterijų. Mokyklos gali būti I antraštinės dalies mokyklomis, ir netgi yra skirtingi I antraštinės dalies mokyklų laipsniai.
Žinau, kad, pavyzdžiui, daugelyje Alpino mokyklų apie 40 proc. mokinių gauna nemokamus ir sumažintus pietus, ir jos laikomos I antraštinės dalies mokyklomis. Pažvelkite į kai kurias mūsų mokyklas, kuriose 56 proc. mokinių gauna nemokamus pietus ir dar 10-15 proc. mokinių gauna sumažintus pietus.
Didžiąją laiko dalį, kol dirbau Timpanogos, apie 80 proc. mūsų mokinių gaudavo nemokamus ir sumažintus pietus.
Wendy: Tai neabejotinai didelis skirtumas tarp mokyklos, kurioje yra 40%.
Carrie: Teisingai.
Wendy: Nėra jokio palyginimo.
Carrie: Dvigubas, tiesa? Taip. Federalinė vyriausybė suprato, kad šie mokiniai atvyksta su visomis kliūtimis, o visi turi, tarkime, lenktynes. Visi turi tą pačią finišo liniją. Visi turi pasiekti kvalifikaciją, tiesa? Visi, tai yra tikslas. Tai lenktynių pabaiga. Tačiau mokiniai, gyvenantys pirmosios grupės mokyklose, turi ne tokią pačią starto vietą.
Wendy: Teisingai.
Carrie: Jie atvyksta su, o ne bėgti 5 km, jie gali bėgti maratoną, kad pasiektų šį lygį, tiesa?
Wendy: Tai geras palyginimas.
Carrie: Taigi federalinė vyriausybė ateina ir skiria tiek daug pinigų pirmosios pakopos mokyklai, kad pabandytų kompensuoti šios pradinės vietos skirtumą. Bandyti finansuoti mokytojų padėjėjus, programas ar ką nors, kas gali padėti, ir, manau, kad tai nėra niekas, nes jie tikrai turi būti skirti akademiniams tikslams, tiesa? Bet pabandyti panaikinti tas kliūtis, kad mokiniai galėtų pradėti mokytis ar greičiau įgyti aukštesnį lygį nei jų bendraamžiai, kurie nėra 1 antraštinės dalies mokyklos.
Wendy: Manau, kad žmonės nesupranta, jog šis finansavimas susijęs su daugybe konkrečių reikalavimų. Tai nėra tiesiog: "Aš galiu tai išleisti papildomam maistui, marškinėliams ar, žinote, prizams ir nuostabioms kelionėms". Yra daug apribojimų, kam galima išleisti tuos pinigus. Ir jei jos skiriamos mokymo programoms arba medžiagoms, kurios turi būti pagrįstos moksliniais tyrimais, ir yra visas procesas, pagal kurį tai tikrinama.
Carrie: Būtent taip, o visi mokytojai ir mokytojų padėjėjai I antraštinės dalies mokykloje turi būti vadinamieji aukštos kvalifikacijos mokytojai, tiesa? Taigi, mes turime patikrinti savo kandidatus į mokytojų padėjėjus ir įsitikinti, kad jie yra išklausę bent tiek ir tiek valandų koledžo kursų arba išlaikę testą, kad jie yra aukštos kvalifikacijos ir gali dirbti mokytojų padėjėjais mūsų mokykloje, nes norime, kad šiuos vaikus mokytų patys geriausi. Priešingu atveju jie nepadarys to, ko reikia.
Wendy: Papasakokite mums šiek tiek apie "Timpanogos" sukurtas sistemas. Jūs buvote nepaprastas Timpanogos pradinės mokyklos direktorius ir labai sunkiai dirbote su savo darbuotojais, kad sukurtumėte šias struktūras. Papasakokite, kaip tos struktūros atrodo, kaip jos padeda mokiniams ir kaip jos padeda mokytojams iš tiesų padėti mūsų mokiniams sėkmingai mokytis.
Carrie: Mes kalbėjome apie fizinę dalį, ir mokytojai gali pastebėti kai kuriuos iš jų, bet paprastai jie į tai nesikiša, nebent mokiniui reikia užkandžių. Mes taip pat turime emocinę paramą. Turime sveikatingumo kabinetą ir elgesio specialistą, kuris padeda užtikrinti tam tikrą emocinį saugumą mokykloje. Ji padeda rengti elgesio planus. Ji padeda įgyvendinti "check and connect", "check in", "check out", kai mokiniai nusistato savo elgesio tikslus ir gauna paramą, atlygį už tai, kad tuos tikslus pasiekia. Tai tikrai padeda mokytojams klasėje, nes jei jie stengiasi, kad vaikai pasivytų, nes jie ir taip atsilieka, kai atvyksta pas mus, elgesio papildymas mokytojui kelia didelį susirūpinimą, nes jis neturi laiko ir mokyti, ir stebėti visą elgesį. Taigi, ši sistema tikrai padėjo mokytojams. Be to, mes turime savo laiką, per kurį laimime tai, ko reikia kiekvienam mokiniui, laiką, per kurį turime mokytojų padėjėjus, kurie padeda atlikti tikslines intervencines priemones arba praturtinti pamokas, atsižvelgiant į tai, ko reikia mokiniams.
Wendy: Vienas iš dalykų, kuriuos pastebiu nuvykusi į Timpanogos, yra tai, kad ten vyrauja neįtikėtinas klimatas. Vaikai labai džiaugiasi būdami mokykloje, net jei jie turi elgesio problemų, jie vis tiek nori ten būti ir nori jas išspręsti, kad galėtų grįžti į savo klasę, pabūti su savo mokytoju ir bendraamžiais, ir kaip sukurti tokią draugišką kultūrą. Ką jums ir jūsų darbuotojams pavyko padaryti, kad mokykla taptų tokia patraukli? Nes tai tikrai galima pajusti. Vos įžengus pro duris, atrodo, kad niekada nenoriu iš čia išeiti. Tai neįtikėtina vieta.
Carrie: Manau, kad mes visi mylime savo bendruomenę. Visi mylime savo vaikus, tiesa? Jie yra prioritetas numeris vienas. Manau, kad vienas iš dalykų, net ir drausmės srityje, yra tas, kad nėra blogų vaikų. Nėra blogų vaikų. Jokiu būdu. Ir. Tikiuosi, kad mokiniams susitinkant su manimi mano kabinete labai aiškiai pasakysiu, jog tikiuosi, kad jie darys klaidų. Tai yra gyvenimo dalis. Klaida nėra didelė problema. Tai nėra didelė problema. Ir aš jiems leidžiu žinoti, leidžiu spėlioti, pavyzdžiui, kas, jų manymu, mokykloje daro daugiausia klaidų. Ir dažnai jie atspėja. O aš sakau: ne, ne, ne, ne, ne, ne. Tai aš. Direktorius daro daugiausia klaidų ir nėra nieko, ko negalėtume išsiaiškinti. Taigi klaidos nėra problema. Tai stengiamės išsiaiškinti ir mokytis iš savo klaidų.
Tačiau taip pat manau, kad mūsų mokytojai yra labai svarbūs. Mūsų mokytojai mėgsta užmegzti santykius su vaikais ir po vieną, po du, jie tiesiog praleidžia laiką su vaikais ir susipažįsta su kiekvieno mokinio interesais, gebėjimais, stipriosiomis ir silpnosiomis pusėmis, bet mes švenčiame, švenčiame augimą.
Taigi kiekvieną penktadienį vaikai gali ateiti į "Rawlins Readers" ir išsirinkti knygą į namus. Rengiame mėnesio mokinio asamblėją, kurioje pagerbiame mokinius ir mokytojus. Tiesiog šventė yra didžiulė mūsų mokyklos dalis ir galimybė pasidžiaugti gerais dalykais, kuriuos vaikai ir mokytojai daro kasdien.
Wendy: Manau, kad tai labai svarbu ne tik kuriant santykius, bet ir švenčiant: "Ei, aš buvau pastebėtas, kažkas mane pastebėjo ir pamatė mano pastangas. Tai labai svarbu, ypač jei esate tokioje situacijoje, kai nesulaukiate daug pripažinimo ir kitų erdvių. Vaikams tai tampa labai svarbu.
Daug kalbėjote apie kai kuriuos iššūkius, su kuriais susiduria studentai, bandantys įveikti kai kurias iš šių kliūčių, o kokios yra galimybės? Kartais mes ne, mes to taip nesureikšminame, tiesa? Tačiau I antraštinės dalies mokykloje ir būnant šios bendruomenės dalimi yra tiek daug galimybių. Daugiau apie tai kalbėkite, nes būtent tuo dažnai pamirštame pasidalyti su žmonėmis.
Carrie: O, Dieve mano. Man labai patiko laikas, praleistas Timpanogose. Pirmiausia, net ką tik išvykęs kuratorius sakė, kad atvažiavusi į Timpanogos sulaukiu daugiau apkabinimų.
Wendy: Taip.
Carrie: Labiau nei bet kur kitur. Aš gaunu daugiau apkabinimų, nei man kada nors prireiktų, arba man tai patinka. Man tiesiog patinka. Vaikai mūsų mokykloje labai mylintys. Jie labai noriai džiaugiasi net ir mažais dalykais, kurie nutinka, tiesa? Pavyzdžiui, dėl tų švenčių, jiems patinka tos šventės. Jie džiaugiasi mažais prizais. Manau, kad, ypač mūsų mokykloje, tiesiog, kalba, kuri yra, daugiakultūrinis mūsų mokyklos aspektas yra tokia galimybė, ir mūsų, mūsų mokiniai gali suprasti arba nesuvokti, kad šiuo metu jų gyvenime, net mūsų pirmos klasės dvigubos imersijos mokytoja sako, žinote, aš kalbu dviem kalbomis. Aš esu galinga. Kaip mes, mes norime, kad abi kalbos būtų švenčiamos, ir parodyti vaikams, kad mokėti abi kalbas tikrai.
Suteikite jiems daugiau galimybių, kai jie užaugs, tiesa? Todėl manau, kad daugiakultūriškumas, galimybė būti eklektiška mokinių grupe mokymosi erdvėje, kurioje ne visi atrodo lygiai taip pat kaip aš, ne visi kalba lygiai taip pat kaip aš, suteikia mūsų mokiniams galimybę pamatyti pasaulį mažame Timpanogos mikrokosme.
Wendy: Vendi: O, tai tikrai puikus būdas tai pasakyti.
Carrie: Yra keletas šeimų, kurios renkasi Timpanogos, nes nori, kad jų vaikai įgytų tokios patirties. Kad jie eitų į mokyklą ne tik su homogeniška grupe, tiesa? Kad visi atrodo kaip aš, kad visi kalba ta pačia kalba kaip aš, kad esame tokie patys, tokie patys, tokie patys. O Timpanogos mokykloje pasaulis tikrai yra tavo kieme, nes mūsų mokykloje yra tiek daug įvairių galimybių, kurios yra tiesiog fantastiškos.
Wendy: Tai taip pat suteikia mokiniams galimybę iš tikrųjų suprasti, kas mus sieja kaip žmones ir ką turime bendro per savo gyvenimišką patirtį, o ne tik tai, kaip atrodote, iš kokios šalies esate kilę ar kokia kalba kalbate. Yra tokių universalių dalykų, kuriuos visi patiriame ir dėl kurių randame sąsajų vieni su kitais. Tai labai stipru, ypač jaunesni vaikai gali tai patirti. Manau, kad tai sukuria daug didesnę užuojautą ir supratimą kitiems.
Carrie: Manau, kad jei nueitumėte į mūsų darželio klases, žmonės pažįsta vieni kitus vardais ir panašiai. Jie net nežiūri į kai kuriuos dalykus, kuriuos suaugusieji laiko skirtumais. Jie tiesiog žino, kad Džonis arba Sju yra jų draugai. Jie nežiūri į juos kaip į kitokius.
Wendy: Teisingai. Jie nebuvo apmokyti tai daryti. Taigi dabar jie eis per Timpanogos ir tiesiog kitaip pažvelgs į pasaulį. Taip pat manau, kad 1 antraštinės dalies mokyklos suteikia vaikams galimybę iš tiesų kūrybiškai spręsti problemas ir mokytis, nes aš turiu sugalvoti, kaip, pavyzdžiui, gerai, aš to nežinau, nežinau visos kalbos, bet tai nesvarbu. Aš toliau darysiu pažangą ir tai išsiaiškinsiu. Ir aš tiesiog bandysiu tol, kol tai suprasiu. Atrodo, kad yra šiek tiek daugiau noro rizikuoti, nes visi kažko mokosi.
Carrie: Pavyzdžiui, dalis vaikų mūsų dvigubos imersijos mokykloje mokosi ispanų kalbos, o dalis - anglų. Ir taip visi rizikuoja, nesvarbu, kokia kalba kalbi, nes vieni ją moka, kiti - ne, ir tai nesvarbu. Ir, pavyzdžiui, aš padariau tiek daug klaidų, kai kalbėjau ispaniškai. Jūs tiesiog tai darote, nes jums rūpi bendrauti su kitais žmonėmis, tiesa?
Wendy: Vendi: Be to, vaikai supranta, kad klaidos yra normalu, kad mes tik bandome ir dirbame.
Carrie: Taip pat manau, kad mūsų vaikai turi tiek daug drąsos ir ryžto, todėl viskas nebuvo taip lengva. Todėl jie turi drąsos ir ryžto gilintis į problemą ir išsiaiškinti, ką jie žino, o ne sutelkti dėmesį į tai, ko jie nežino, bet iš tikrųjų sutelkti dėmesį į tai, ką jie gali išspręsti.
Wendy: Manau, kad vienas iš dalykų, kuriuos mums parodo Timpanogos dėl savo dvipusio panardinimo modelio, yra tai, kad kartais mes galvojame, jog daugiakalbis mokinys yra iššūkis, o ne privalumas. Visada yra privalumas, jei mokiniai mokosi daugiau nei vienos kalbos, ir mes turime į tai pažvelgti iš šios perspektyvos vien dėl to, kad mokinys pasirenka mokytis daugiau nei vienos kalbos.
Tai nereiškia, kad tai geriau nei mokinys, kuris privalo mokytis daugiau nei vienos kalbos, tiesa? Dėl susiklosčiusių aplinkybių, dėl persikėlimo į kitą šalį. Mes tiesiog turime į tai žiūrėti kaip į tokią galimybę visiems mokiniams, jei plečiame kalbų gebėjimus, nepriklausomai nuo to, kokiu būdu tai vyksta. Tai tiesiog labai svarbu. Tai neįtikėtina. Ir kaip aš pavydžiu. Aš neturiu tokio talento ir įgūdžių, bet taip vertinu, kad tiek daug vaikų, tokių jaunų turi. Tai neįtikėtina.
Carrie: Tai dar kartą atveria jūsų santykius su bendruomene.
Wendy: Taip.
Carrie: Vietoj to, kad sakytumėte, jog negalite užmegzti santykių su dalimi savo bendruomenės, nes nekalbate ta kalba. Dabar sakoma: o, ne, pavyzdžiui, tu gali kalbėti ta kalba. Taigi galite būti visos bendruomenės dalimi.
Wendy: Teisingai. Man patinka, kaip tu tai pasakei. Tai neįtikėtinas būdas į tai pažvelgti. Dar vienas dalykas, kurį norėjau pabrėžti, yra tai, kad Timpanogos, nors tai viena iš didžiausią poveikį turinčių mokyklų rajone, iš tikrųjų nėra ir nebuvo jokio tobulinimo proceso. Papasakokite mums apie tai, kaip jums pavyko tai padaryti, nes tai visos mokyklos pastangos. Visi dirba vietoje. Dirbame kartu ir kalbame apie tai, ką tai reiškia vaikams. Kokia tai neįtikėtina galimybė ir kokias duris tai atveria mūsų mokiniams.
Carrie: Tai tikrai yra mūsų mokytojų garbės ženklas. Man atrodo, kad esame viena didžiausių mokyklų pagal mokinių skaičių. Esame viena didžiausių mokyklų, kurioje mokosi daugiakalbiai mokiniai. Turime daug drausmės, kuri vyksta kasdien. Bet vis dėlto mes tikrai darome pažangą ir mūsų augimas viršija visus rodiklius. Manau, kad ne tik mokytojai mato, kad visi jų klasės mokiniai yra jų mokiniai. Anksčiau būdavo taip, kad tik mokiniai, 30 mokinių, kuriuos turiu savo klasėje, yra mano mokiniai, ir aš net nežiūriu į klasės lygį kaip į savo mokinius. Bet, kad pateiktumėte pavyzdį, praėjusiais metais į mūsų mokyklą atsikraustė šeštos klasės mergaitė. Ji atvyko į mūsų mokyklą iš Meksikos, ir nebuvo aišku, kokias mokymosi galimybes ji turėjo Meksikoje. Ji mokėsi maždaug vaikų darželio lygiu. Teisingai. Bet aš nežinojau, ar tai buvo dėl mokymosi sutrikimo, ar tiesiog ji neturėjo galimybių mokytis. Todėl pasikviečiau darželio mokytoją, pirmos klasės mokytoją ir pasakiau, ar ši miela šeštos klasės mergaitė galėtų praleisti šiek tiek laiko jūsų darželio klasėje ir išmokti darželio įgūdžių, o tada eiti į pirmą klasę ir išmokti kai kurių pirmos klasės įgūdžių, kad žinotume. Ar ji sugeba mokytis, ar turi kokių nors sutrikimų, o tos mokytojos buvo labai malonios ir pasakė: žinoma, siųskite ją. Ar galite įsivaizduoti, kaip darželio auklėtoja priima šeštos klasės mokinį į darželio grupę ir tiesiog sako: gerai, mes visi mokomės kartu. Mūsų mokytojai tikrai priklauso visi mūsų mokyklos mokiniai, ir mes padarysime viską, ko reikia, kad sugriautume tuos barjerus. O jei tai mūsų prižiūrėtojas, girdėjote istorijų apie mūsų prižiūrėtoją, kuris vienam mažam vaikinui, kuriam sunkiai sekėsi elgtis, labai norėjo užsitarnauti atlygį, kad galėtų eiti padėti Melui, mūsų prižiūrėtojui.
Wendy: Manau, kad tai tiesiog nuostabu.
Carrie: Mes jam padovanojome mažą liemenėlę, su kuria jis daliai dienos tapdavo prižiūrėtoju, kad užsidirbtų atlygį. Taigi, visos rankos ant denio. Visi prisiima atsakomybę už kiekvieną vaiką mūsų mokykloje. Taip pat manau, kad tiesiog pažvelgėme į dvigubos imersijos programą ir pažiūrėjome, kaip ji buvo sukurta ir ar valstybinis modelis padėjo mūsų, ypač mūsų ketvirtų-šeštų klasių mokiniams, taip greitai, kaip jiems reikėjo, ir išlaikyti dalį anglų kalbos įgūdžių, kad jie galėtų daryti pažangą? Tai buvo tikras strateginis žingsnis, kuriuo siekėme padėti daugiakalbiams mokiniams.
Wendy: Tai buvo neįtikėtina. Kai žiūriu į augimo rezultatus, manau, kad kiekvienas mokytojas turi iš to išeiti, tiesiog galvodamas, kad jie visi prie to prisidėjo, tiesa? Nes jūs kuriate kiekvieną mokytoją, kiekvienas mokytojas prisideda prie kiekvieno vaiko sėkmės.
Carrie: Šiais metais į mūsų mokyklą atvyko daugiau nei 50 mokinių tiesiai iš kitos šalies.
Wendy: Labai daug.
Carrie: Taigi, iš esmės dvi pilnos klasės visiškai naujų šalies mokinių, kuriuos galime įtraukti į dvigubo gilinimosi programą, kad jie galėtų mokytis anglų kalbos neprarasdami turinio, kurį atsivežė iš bet kurios šalies, iš kurios atvyko. Tai taip pat labai svarbu, nes tai, kad jie nemoka anglų kalbos, nereiškia, kad jie turi trūkumų.
Wendy: Ne.
Carrie: Kad jie nemoka matematikos, nemoka skaityti, nemoka socialinių ar gamtos mokslų, jie turi šių įgūdžių. Jie tiesiog nemoka anglų kalbos. Taigi, kad būtų galima juos įtraukti į dvigubo įsisavinimo programą padeda jiems šokti tiesiai į pažangą, kaip reikia ir gali.
Wendy: Manau, kad tai yra viena iš klaidų, kurias darome skirstydami visus daugiakalbius mokinius pasaulyje. Viena iš kategorijų dažnai yra ta, kad jie niekada nebuvo mokykloje. Jie neturi, jie neturi jokių žinių, taip pat ir kalbos. Ir dažniausiai tai būna tik kalbos barjeras. Jie turi daugybę žinių ir patirties iš šalių, iš kurių yra atvykę. Manau, kad mums vis geriau sekasi įžvelgti jų privalumus ir įgūdžius, kuriuos jie atsiveža, ir suteikti jiems galimybių. Uh, pasinaudoti tuo, ir aš, be abejo, jūs sukūrėte puikią aplinką jiems tai padaryti, Carrie.
Carrie: Šią vasarą, kai tėtis registravo savo mokinius mūsų mokykloje ir rinkosi mūsų mokyklą, man akyse pasirodė ašaros. Jis sakė: žinote, girdėjau iš savo kolegų darbe. Jei noriu eiti į mokyklą, kurioje mano vaikai yra vertinami ir gerbiami, kad turiu juos vesti į Timpanogos. Ir aš pagalvojau: O, man tai patinka. Žinoma. Mes, mes. Ačiū. Atveskite juos visus. Taip.
Mes juos mėgstame. Mes juos mylime.
Wendy: Tai neįtikėtina. Tai didžiulis jūsų ir jūsų darbuotojų nuopelnas. Tiesiog neįtikėtinas darbas. O dabar mes jus pavogėme ir dabar jūs atvyksite į apygardos biurą. Negaliu sulaukti, kada visa ši energija bus čia. Tai bus nuostabu.
Carrie: Žinai ką? Man liūdna palikti Timpanogos.
Wendy: Žinoma, žinoma, kad taip.
Carrie: Praėjusį penktadienį pasakiau vaikams, kad ateinu į rajono biurą, ir mes, bet, o Dieve mano, Clintas Wolfe'as, naujasis direktorius, pasielgs taip puikiai. Leann Parker, naujoji direktoriaus pavaduotoja, dirbs puikiai. Jie bus nuostabūs. Džiaugiuosi galėdama padėti kai kuriems savo kolegoms direktoriams peržiūrėti sistemas ir ieškoti būdų, kaip užkirsti kelią kai kuriems iš šių dalykų. Ir tikiuosi, kad galėsiu parsivežti kai kurių žinių iš Timpanogos, kurios mums buvo sėkmingos, ir negaliu sulaukti, kada galėsiu pasimokyti iš visų savo kolegų, nes žinau, kad jie padarė puikių dalykų visose savo mokyklose, ir, tikiuosi, palaikysime ir sukursime bendruomenę aplink mūsų mokyklas čia, Provo mieste, kad jos taip pat būtų sėkmingos ir prevencinės.
Wendy: Man tai labai malonu. Ko labiausiai pasigesite Timpanogose?
Carrie: O, Dieve. O, Dieve.
Wendy:Galbūt reikėtų susiaurinti sąrašą iki trijų dalykų.
Carrie: Aš buvau, man trūks mokinių apkabinimų. Taip. Tai, tai turi būti, man trūks pasakyti, žinote, labas rytas. Kaip tu šiandien jautiesi? Mokinių, kurie klausia, kaip man sekasi. Man trūks stebėti, kaip mokytojai moko, ir tiesiog šviesos mokinių akyse, kai jie supranta kažką, kas buvo labai sunku, ir jie su džiaugsmu mokosi. Taip pat pasiilgsiu kolegiškumo, kurį jaučiu su Timpanogos mokytojais ir darbuotojais. Mes esame šeima, draugai, ir man trūks to bendravimo su jais.
Wendy: Taip, tikrai. Žinau, kad jie tavęs labai pasiilgs. Jiems viskas bus gerai. Jie bus gerose rankose, bet vis tiek pasiilgs tavęs.
Carrie: Jie gali manęs šiek tiek pasiilgti, bet aš atvažiuosiu aplankyti ir jie bus patikimose rankose.
Wendy: Būtų puiku. Labai ačiū, Carrie, kad tiek daug papasakojai apie Timpanogos ir apie tai, ką reiškia vadovauti I-ojo lygio mokyklai. Man patinka tavo požiūris, kad tai yra galimybės vaikams, o mes iš tikrųjų apie tai ir kalbame. Taigi,
Carrie: Dėkoju, kad mane pakvietei, Wendy. Man labai patiko dirbti I-os kategorijos mokykloje. Nė už ką jo nekeisčiau.
Wendy: Žinau. Man tai patinka.
Ačiū visiems, kad prisijungėte prie šios savaitės laidos "What's Up With the Sup?" epizodo.
Kaip visada, visi epizodai bus skelbiami rajono svetainėje, "YouTube" ir visur, kur gaunate podkastą. Jei turite temų ar klausimų, kuriuos norėtumėte aptarti podkaste, rašykite mums el. paštu podcast@provo.edu. Iki kito karto!
"Ji visada ateina pozityvi ir laiminga", - sakė Noelle Lewis, Emmos Hernandez kandidatė...
Kitas mokyklos tarybos posėdis vyks rugsėjo 10 d., antradienį Mokomasis posėdis prasidės...
2024 m. rugpjūčio 30 d. 1 inst. asistentas / bendrasis - Canyon Crest 2024 m. rugsėjo 3 d. inst. asist...